Numele meu este Michel Maudet.
Sau... Cel putin sa spunem ca este.
În ultima vreme am fost un boxer.
Sau, mai precis, încercam sa devin unul.
Aceasta lupta ar trebui sa decida daca as putea fi.
Pentru ca dl. Andrei, antrenorul meu, nu vrea sa mearga mai departe daca...
... daca nu am fi câstigat în seara aceea.
În seara asta avem un mare meci la categoria usoara,
în sase runde a câte trei minute,
între Michel Maudet si Marcel Lelac.
Ei au fost la cântarul oficial în aceasta dimineata:
Michel Maudet, 67 kg,
Marcel Lelac, 66,5 kg.
Arbitri judecatori, dl. Magloire si dl. Varand.
Cronometru, dl. Geoffrey.
Arbitru în ring, Pierre Dupond.
Marcel Lelac !
Michel Maudet !
Pregatit ? Lelac ?
Esti pregatit Maudet ?
BĂTRÂNUL FERCHAUX
Câstigator prin decizia arbitrilor judecatori, Marcel Lelac !
Acum s-a terminat, hai sa încetam cu comedia asta !
Tu esti facut pentru box asa cum sunt eu facut sa fiu calugarita.
Doare, Michel ?
Nu. Deloc.
Da, doare. Tare.
Dar unde a durut cel mai tare ?
Michel ! Vii ? Un ultim pahar !
Si de ce nu o ultima tigara ?
Nu, nu, nu în seara asta, dle Andrei.
Cum vrei tu, Michel.
Nu-ti fa griji. Sa nu regreti. E o slujba murdara, stii.
Poti sa mori dintr-un pumn, exact ca David Moore,
poti sa orbesti ca Billou Platner,
sau sa înnebunesti.
Sa nu regreti.
Nu, nu, dle Andrei.
În opinia mea, arbitrul de ring nu a fost corect.
Esti draguta, Lina.
Am socotit...
Dl. Andrei a cheltuit cam un milion de franci sa faca din mine un boxer.
El nu îti cere sa-i dai banii înapoi...
De ce ti-ar pasa ?
Când ma gândesc ca va trebui sa traiesc cu acest tip...
Care tip ?
Tipul asta care tocmai m-a tradat si nu a putut sa fie eu însumi.
Eu.
Pe nimeni nu-l cheama Boussac, Dassau sau Ferchaux fara primejdie.
E normal ca fratele meu este atacat.
Si, oricum, hai sa fim seriosi, de ce ti-e teama ?
De adevar, pur si simplu de adevar.
Vrei adevarul ?
Hai sa vorbim despre adevar.
Dar odata pentru totdeauna !
Iata povestioara.
Trei negri, pe care i-am ucis acum 30 de ani,
în timp ce mergeam sa ma întâlnesc cu caravana fratelui meu
care era la 400 de km departare.
Trei negri care dezertasera si erau pe cale sa ma omoare ei pe mine !
Pur si simplu !
Sa fure mâncarea si banii.
Am aprins fitilul la niste dinamita, si am aruncat-o în fata lor !
Te întreb, cine n-ar fi facut la fel ?
Te întreb...
Va spun din nou ca nu este prima oara când sunt atacat.
În celelalte dati a fost vorba de ziare dar astazi e vorba de Ministrul de Justitie.
Ministrul de Justitie ?
Da, Ministrul de Justitie a cerut o ancheta.
Si ma îndoiesc...
Si te îndoiesti ! Si când încasezi dividendele de la companie,
tot te mai îndoiesti ?
Nu ni se permite aici decât sa fim de acord cu tine de fiecare data ?
Nu ! Nu va recunosc acest drept !
Este dreptul managerului general atunci când reprezinta majoritatea actionarilor.
Majoritatea actionarilor... Actionari fantome !
Voi doi sunteti majoritatea. Cei doi frati...
Da, noi suntem...
Actiunile exista, ele apartin proprietarului.
Si sunt dator sa-ti ofer informatii despre asta numai daca vreau !
Ministrul de Justitie a depus o plângere catre procurorul public
si a cerut o ancheta.
Stirile din ziare spun asa ceva, nu ministrul...
Deci, ce-i cu povestea asta cu negrii ?
Oamenii au început sa vorbeasca despre asta numai din cauza chestiunii financiare !
Si cum ramâne cu prescriptia ?
Nu exista o limitare prevazuta de lege din cauza unui oficial marunt si prea zelos din colonii
care a atras atentia în mod regulat comisiei de reglementare în legatura cu prescriptia.
Apoi el a început sa persecuteze compania
în legatura cu conturile noastre, declaratiile noastre fiscale, impozitele platite de noi...
Verificarea asta contabila e ceea ce ne-a facut sa ne îngrijoram.
Ce-i cu asta ?
Avem dreptul sa stim ! Nu ?
Bineînteles !
Domnilor, domnilor, va rog...
Nu sunteti Cezar !
Nu, nu sunt. Dar voi sunteti în minoritate,
asa ca nu aveti dreptul sa va amestecati în treaba mea !
Corect. Cu exceptia faptului ca aceasta pozitie de minoritari ne da dreptul
de a cere numirea unui administrator provizoriu.
Nu mai esti în Africa.
În Franta legea îi protejeaza pe cei mai slabi.
Codul lui Napoleon. Si avem dreptul...
Nu aveti nici un drept, dle Brassac.
Si daca vreti sa va mâncati banii,
cereti numirea unui administrator provizoriu.
Încerci sa ma ameninti. Sunteti cu totii martori ?
Nu, doar te avertizez.
Cere un administrator provizoriu...
... si vei face cu mine asa cum ai facut cu cei trei negri ?
E o manie...
Bine, cereti numirea unui administrator provizoriu !
Salbaticii astia !
Acum, Dieudonné, spune-ne adevarul.
Adevarul, adevarul... Adevarul adevarat ?
Da.
Bine, deci adevarul e ca Ministrul a dat ordine Serviciului Procuraturii.
Totusi încercai sa ma faci sa cred ca asta se aranjeaza...
Totul se va rezolva ! Sau înca se poate rezolva...
Tot ce am avea nevoie ar fi ca Procurorul General...
Morel ? Suna-l pe Procurorul General pentru mine.
La ora asta din noapte ?
Bineînteles, la el acasa !
N-o sa-i placa asta, asteapta pâna mâine.
Nu-mi pasa deloc daca îi place sau nu. Suna-l !
El deja mi-a spus ultima oara când ne-am vazut ca
tu nu pari sa întelegi ca esti acuzat de ceva grav,
de o crima de drept comun.
Pentru public tu esti doar un criminal
si nu poti fi lasat liber prea mult timp
fara sa lasi impresia ca justitia nu este la fel pentru toti.
Iar în seara asta ziarele ataca. Probabil ca au ordine.
Probabil ! Pacat. Mergi înainte, cu Alah...
Nu-ti supraestima puterea...
Ai înabusit scandalul de zece ori, de fiecare data a fost mai dificil !
În final vor pune mâna pe noi.
Exista un lucru pe care nu vor pune mâna niciodata: banii lui Ferchaux !
Ce vrei sa facem cu ei daca suntem la închisoare ?
Dar Ferchaux nu va merge niciodata la închisoare.
Nici o zi ! Nici o ora ! Sper ca esti de acord cu mine ?
Dl procuror general ? Respectele mele. Morel la telefon.
...nu este iminent, presupun ?
Da ?
Bine.
O sa-i spun. Bine.
Scuzati-ma ca v-am deranjat atât de târziu, domnule procuror general.
Comisia rogatorie a plecat deja...
Te prinzi repede, dar e mai mult decât atât.
Sunt norocos...
Nu vom putea evita un mandat de arestare.
În cazul asta, copii... e un singur lucru de facut în momentul asta:
sa plecam dracului de aici.
O scurta perioada, asteptând ca asta sa treaca si apoi ne vom întoarce...
Tu, tu poti face asta: egoismul tau te-a pus în siguranta în fata responsabilitatilor,
Tu nu ai nevasta, nu ai copii.
Eu, eu nu sunt celibatar.
Dar nu e vorba de egoismul meu, e vorba de tineretea mea, cea care îmi ofera siguranta.
Când voi pleca mâine cu o valijoara în mâna,
voi fi tânar !
Tu întotdeauna ai fost batrân !
Iar daca ma decid sa plec, nu este vorba de o evadare,
e din cauza ca vreau sa ma apar fiind liber ! Sa lupt !
Esti inconstient !
Nu ! Puternic !
Morel, publica un anunt în toate cotidienele. Mâine dimineata, da ?
Am nevoie de o secretara, tânara. Care poate sa calatoreasca. Subliniaza asta.
Ei ! Nu face figura asta, o sa scapam de chestia asta !
Tu, poate.
O sa scapati si voi din chestia asta...
Da...
Întotdeauna voi avea o modalitate de a iesi din chestia asta.
Îmi place mai mult când vorbesti asa.
OFERTE DE ANGAJARE
O cana.
Angajam o secretara, tânara, libera, având posibilitatea sa calatoreasca.
Nu va prezentati în persoana. Sunati-l pe dl Morel la nr...
Vin înapoi.
Alo, as vrea sa vorbesc cu dl. Morel.
Am gasit o slujba ca secretar. Trebuie sa ma întâlnesc cu angajatorul diseara.
Dar daca n-o sa mearga...
Daca ne vindem hainele noastre cât putem obtine ?
Care "hainele noastre" ?
Haina mea, de exemplu. O sa-mi pastrez numai pardesiul.
Si asta ?
Oh nu Michel, nu asta. E de la mama mea care...
Ea e moarta, n-o sa stie.
Michel...
Ce "Michel" ?
Lasa-l Michel !
N-as fi crezut niciodata ca esti în stare sa faci asa ceva.
Nici eu.
Orisicum...
Alo ? Nu, domnule, suntem complet ocupati. Nu mai avem nici o camera.
Nu, nu, realmente. Poate daca încercati mai târziu.
Bine, domnule.
O sa-i trimitem un ordin de plata.
Când ?
Mai târziu.
Deci ?
8000 de franci pentru totul.
Tine. N-am avut destul curaj ca sa îl vând.
Eram sigura !
Te cunosc bine.
Bine, plec si vin înapoi.
Michel ! Nu am nici un ban...
Ti-am spus ca ma întorc imediat înapoi !
Dl Morel mi-a spus numai ora si adresa,
asa ca vroiam sa stiu numele omului caruia urma sa-i fiu prezentat.
Ferchaux D., bancher.
Nimeni purtând o sapca nu ar putea fi angajat de un bancher ca secretar particular.
Si pe deasupra mai e si o sapca rosie.
Rosie ca bereta de parasutist pe care am purtat-o ultima oara ca soldat,
si dupa care eram nostalgic.
Micul plasture era deasemenea nepotrivit pentru aceasta prezentare.
Am fost trimis de catre dl. Morel.
Te asteptam.
Îti place ?
Da. Dl. Morel mi-a spus ca sunteti în cautarea unui secretar.
Cine cauta un secretar ?
Dl. Morel nu mi-a dat nici un nume.
Mi-a spus sa vin la adresa asta la ora noua seara.
Cum te cheama ?
Michel Maudet.
Ce s-a întâmplat cu ochiul tau ?
Probabil ca n-o sa ma credeti dar am cazut pe scari.
Nu ai mâncat de mult timp ?
Vreau sa spun... De când cauti o slujba ?
Nu, am pierdut-o pe a mea acum doua saptamâni.
Am fost... am fost secretarul unui cântaret foarte faimos.
Banuiesc ca nu ramâi niciodata prea mult la aceeasi slujba.
Stii sa folosesti masina de scris ?
Da.
Scris de mâna ?
Da, putin. Suficient, presupun.
Ti-ai satisfacut stagiul militar ?
Da.
Un parasutist, desigur !
De ce "desigur" ?
Pentru ca nu puteai fi repartizat la intendenta cu un asemenea nas,
chiar daca sa cazi pe scari e posibil oricând.
Nu, asta e o amintire dinainte de a satisface stagiul militar.
Am fost boxer amator.
Ia loc.
Esti sigur ca nu îmi cunosti numele ?
Absolut.
Numele meu este Ferchaux.
Dieudonné Ferchaux. Cel mai mare dintre fratii Ferchaux.
Presupun ca stii noutatile ?
Înteleg, acum.
Ce anume întelegi ?
În anunt scria "având posibilitatea sa calatoreasca".
Iar tu, poti sa calatoresti ?
Da.
Chiar acum ?
Chiar acum.
În seara asta ?
În seara asta.
Esti casatorit ?
Nu, nu sunt.
Vreo iubita ?
Niciuna.
200000 de franci pe luna, e bine ?
Da, foarte bine.
Bine. Trebuie sa-ti spun ca sunt de felul meu suspicios.
Nu cred nici un cuvânt din tot ce mi-ai spus.
Dar asta nu conteaza, te angajez.
Morel, omul meu de afaceri, e o adevarata canalie,
dar nu-mi pasa, el are fata unui om onest.
E foarte importanta, fata.
Îmi place fata ta.
Cum spuneai ca te cheama.
Michel Maudet.
Ai pasaport ?
Da.
O sa i-l dai lui Morel, el o sa puna viza, mâine.
Ai o valiza ?
Da.
Unde este ?
La hotelul meu.
Adu-o încoace.
Daca te întorci într-o jumatate de ora, o sa te iau într-o calatorie.
Ma întorc.
30 de minute ! Nu dorm aici în seara asta.
O sa dormim în alt apartament.
Dragele mele, Paul-Louis va avea grija de voi în aceste câteva zile.
Daca va plictisiti, puteti merge la el acasa.
Deschide usa.
O sa-mi lipsesti mult, nasule.
Multumesc.
Din moment ce nu mai porti barba,
oamenii ar putea crede ca esti un coleg de-al nostru de la colegiu.
La revedere, dragele mele.
Sa mergem, dle Maudet !
Ele sunt finele mele.
Pasagerii pentru New York pentru zborul "TWA" 802, cu plecare la ora 22:30, se vor prezenta la poarta 46.
Încercam sa ma gândesc ca totul era normal,
dar îmi simteam inima batând foarte tare
Atunci, multe din amintirile mele mi-au revenit în minte.
Dl. Andrei. Ultima mea lupta, care parea deodata asa de departe... /i>
Lina...
Iar acum, stau într-un Boeing, lânga un copac batrân
pe care nici un vânt sau furtuna nu ar putea sa-l sperie sau sa-l afecteze.
Un copac batrân care vroia sa fie numit, nas.
Când vom ajunge la New York, o sa mergem la banca mea.
La seiful meu.
O sa iei banii care sunt acolo înauntru,
circa 50 de milioane, cash.
De dolari.
Restul sunt în alta banca, într-un cont.
O sa fie mult mai dificil.
Aceasta este cheia seifului meu din Caracas unde am deasemenea o multime de bani.
Nu sunt sigur daca va trebui sa mergem acolo, numai daca lucrurile iau o turnura proasta.
Sunteti întotdeauna pregatit pentru asa o plecare în graba ?
Nu, nu sunt.
Dar Europa nu mai este un loc sigur.
Ar putea izbucni un razboi, o revolutie...
Comunismul...
Desigur, mai este si Elvetia, dar...
Ei extradeaza.
Si în Venezuela ?
Ei nu extradeaza !
Du-te si deschide usa.
- Numele meu e Schroeder.
- Stiu. Intrati, va rog. - Multumesc.
- Acesta este domnul Diodonne Ferchaux.
- Ce mai faceti dle Ferchaux? E o mare onoare sa va cunosc.
- Acesta este dl. Johnson, directorul staffului nostru. - Încântat. Luati loc.
Vorbiti franceza ?
Foarte prost, dle Ferchaux, foarte prost.
O sa fie perfect.
Sa vedem, cum veti proceda ?
Stiti cât de important este contul meu la banca dumneavoastra,
si doresc sa-mi retrag toti banii.
Trebuie sa fac aceasta operatiune foarte rapid.
Desigur, având în vedere ca este o suma foarte mare de bani...
Desigur, dle Ferchaux, cred ca o putem rezolva în câteva zile.
Doua zile !?
Dar de ce doua zile ?
Nu, chiar acum !
Mâine cel mai târziu.
Ascultati, dle Ferchaux, îmi pare foarte rau...
În franceza va rog.
Da, dle Ferchaux.
Ati citit ziarele.
Ati vazut ca fratele dumneavoastra... are necazuri.
Exista posibilitatea unei extradari.
Da, va pare foarte rau, dar banca dumneavoastra are destui bani
sa construiasca câteva filiale cu milioanele mele.
Sunt sigur ca puteti rezolva asta imediat.
Gânditi-va, domnule Schroder.
Dle Ferchaux, am spus câteva zile. Îmi pare rau ca nu putem face mai mult.
Bine, doua zile.
Doua zile !
- La revedere, dle Ferchaux, a fost o placere. - La revedere dle Ferchaux.
- Doua zile ! - Doua zile !
La revedere.
Sunt toti la fel, când trebuie sa-ti dea înapoi banii
care le-au fost încredintati, li se frânge inima.
Bancherii astia sunt asa niste sarlatani...
Si dumneavoastra ? Nu erati bancher la Paris ?
Si ce-i cu asta ? Eram exact la fel ca ei.
Cu rechinii astia care vor încerca sa profite de situatie,
trebuie sa mergem rapid la seiful meu.
Si daca ne vad ?
Dle. Maudet, daca cândva o sa ajungi un om bogat,
sa nu ai încredere niciodata într-un bancher.
Un cont la o banca, un seif la alta.
Este o regula care trebuie aplicata fara nici o exceptie.
Sa tii minte asta.
Daca veti gasi înauntru mai multi bani decât erau înainte de alegeri, nu ar fi o mare surpriza.
Totul e posibil cu Jack... Presedintele Kennedy.
Pune-l în buzunar.
Nu, nu acolo, într-un buzunar interior.
Dl. Emile Ferchaux ?
Da ?
Avem un mandat de arestare.
Sunt la dispozitia voastra dar...
Sa mergem repede !
Nu putem ramâne aici.
Daca exista o cerere de extradare...
Nu-mi place deloc asta !
O sa plecam.
Unde ?
Nu stiu. În sud.
Venezuela ?
Nu înca, dar am putea sa mergem undeva în apropiere.
Am plecat din New-York.
Ferchaux a ales masina si nu avionul
pentru a evita verificarile de la aeroport.
Dar înainte de a o lua la drum spre sud,
aveam ceva de facut.
Vroiam sa vad casa unde se nascuse un mic baietel american
ai carui parinti mizerabili, emigranti italieni, locuisera în Hoboken.
Ma simteam, înca ma mai simt, apropiat de acest baietas american
care acum crescuse.
Aceasta identificare se datora faptului ca si eu eram de origine italiana.
Dar poate, deasemenea, si din cauza ca el era foarte ambitios,
în vreme ce eu am putut sa ma descurc sa fiu numai ceea ce eram.
Asta era casa.
Iar aceasta fetita care care ne privea pe mine si pe Dieudonné Ferchaux,
probabil ca nu stia ca locuia în camera unde
se nascuse Frank Sinatra. Pe strada Monroe.
Trecusera ore întregi de când conduceam.
Ferchaux nu a facut nici un comentariu în legatura cu moartea fratelui sau.
El era indiferent cu privire la asta.
Ce anume era de fapt acest om ?
Un psiholog diabolic,
rece, cinic, neimpresionat de nimic, de nimeni...
M-am hotarât sa-l întreb cu privire la mine, cu scopul de a afla mai multe despre el.
Dle Ferchaux...
Da ?
Vreau sa stiu ce credeti despre mine.
Cred ca o sa devii cineva.
Asta e ceea ce as vrea sa stiu.
Dumneavoastra cunoasteti oamenii foarte bine...
Aveti încredere în mine ? Credeti ca pot reusi ?
Astea sunt doua chestiuni diferite...
Atunci dati-mi doua raspunsuri, va rog.
Nu e usor.
Exista numai trei feluri de oameni.
Ce feluri ?
Pai, în primul rând sunt oile.
Leoparzii.
Iar apoi, sacalii.
Înteleg.
Nu stiu în care categorie te încadrezi tu.
În afara oilor, desigur.
Nu vreti sa alegeti între leopard si sacal.
Eu sunt bancher, domnule Maudet.
Asa ca sunt precaut.
Psihologia primara, care este singura care poate fi
folosita de un bancher pentru a decide cine este cel în care va avea încredere,
aceasta psihologie primara nu ne permite sa ne decidem asa de repede.
Atunci nu exista nici împrumuturi pe termen scurt.
Vad ca ai ceva notiuni de comert.
"Scoala serala".
Probabil de când erai secretarul acestui cântaret...
Ce e chestia asta ?
Sinatra ? Îl vreau pe Presley !
Dispari de aici domnule Sinatra, broscar ce esti !
Te rog, pune-l din nou pe Frank Sinatra.
"Te rog, pune-l pe domnul Frank Sinatra din nou !"
- Waw, esti puscas marin, domnule ? - Nu, dragalasule.
Sunt un broscar, si îmi place Frankie Boy.
- Beti ceva, domnule ? - Da, domnule.
E în regula.
- Si dumneavoastra, domnule ? - Da.
- Sa nu va întoarceti prea curând, bine.
- La revedere. - Ne mai vedem, baieti.
Din acel moment, Ferchaux m-a privit cu alti ochi.
Nu aveam stima lui, dar, cel putin, aveam atentia lui.
Trebuie sa fii întotdeauna atent la psihologia primara.
Si cred ca doi soldati americani nu sunt suficienti împotriva ta...
Împotriva unui parasutist francez, e nevoie de cel putin trei soldati.
De fapt, nu a fost o bataie normala.
Si aveam o revansa de luat.
Împotriva cui ?
E o poveste pe care o sa ti-o spun mai târziu.
Înteleg ! Ai si tu micile tale secrete !
Mici ? Mari ! Uriase !
O jungla de secrete...
Da.
Cu leoparzi si sacali.
Ce se întâmpla ?
Nimic, dar masina asta e în spatele nostru de destul de multa vreme.
Încetineste putin.
E acolo de mult timp ?
De când am mâncat la fast food.
Poate dinainte.
Ar trebui sa oprim sa verificam.
E interzis aici.
O vom face la primul motel pe care îl vad.
O sa dormim aici.
Ma duc sa verific.
- Buna seara, dle Maudet. - Cine sunteti dumneavoastra.
De la Controlul Imigratiei, FBI.
- Pentru ce ? - Nu pentru dumneavoastra, dle Maudet.
Doar pentru dl. Ferchaux.
De ce ?
În câteva saptamâni el ar putea fi arestat si deportat. Daca Washingtonul decide sa faca asta.
Guvernul francez a trimis actele pentru extradare la Washington.
Dar nu pentru tine, numai pentru prietenul tau.
- Oh, înteleg. - Poti sa-i spui prietenului tau...
... sau poti sa pastrezi asta pentru tine.
- Dar ai grija de propriul tau interes. - Multumesc.
Deci ?
Erau doi...
... doi agenti voiajori.
Nimic important.
Am vorbit cu ei.
Nu te opri, mergi mai departe !
Nu te opri ! Mergi, la naiba ! Asta e masina mea.
Buna, foarte dragut din partea voastra.
Placerea e de partea noastra.
Buna ziua, domnule.
Michel, spune-i aceste puicute sa iasa afara imediat.
Ma auzi Michel, imediat !
Nu vrei sa opresti ! E masina mea !
Esti nebun ?
Iesi afara de aici, nu întelegi, la naiba !
- Hei, ce faci ? - Haide, stai pe bancheta din spate.
Îti spun sa stai jos !
Dle Ferchaux, sa nu mai vorbiti niciodata cu mine asa cum tocmai ati facut-o, va rog.
- Haideti, în masina ! - Unde sunt bancnotele ?
Vrei sa spui bancnotele mele ?
Da.
În aer.
Unde sunt, spune-mi !
Daca vreau.
Acolo, jos.
Unde acolo jos ?
În râu.
Îmi spui si de ce, te rog ?
Pentru ca vreau sa pastrez controlul asupra situatiei.
Cum, daca nu mai avem nici un sfant ?
Am pastrat destui bani sa ajungem la Caracas. O sa ma duci acolo.
Acum, sa mergem.
- Ce se întâmpla, iubitule ? - Batrânul e un prost. Vino cu mine.
Fa-i plinul.
Unde e tânara care era cu noi ?
Era la restaurant. A luat geanta în graba si l-a rugat pe soferul camionului s-o ia cu el.
El tocmai ce a plecat.
Tineri îndragostiti, hm-hmm !
Fara scandal, domnule. Nu e nici o problema !
Oh, iubitule, nu ma parasi ! Ce o sa ma fac singura ?
- Autostopul ! - Hai, vii odata ?
Fumezi, Michel ?
Nu prea. Nu, multumesc.
Totul ar fi putut sa mearga mai bine între Ferchaux si mine.
Dar soarta alesese deja. Numai eu puteam privi în oglinda retrovizoare.
M-as fi simtit rusinat, daca ar mai fi fost posibil.
Poate.
- John ! - Oh, intra !
Ia loc.
Tocmai am vorbit cu Washingtonul, iar actele de extradare nu au fost procesate înca.
Dar pot sa va spun ca nu veti parasi Statele Unite în nici un caz.
Nu acum, si probabil o lunga perioada de timp.
- E clar ? - Ok.
- La revedere. - Noroc !
Am intrat în adevaratul Sud dupa kilometri si kilometri de condus prin ploaie.
Sudul cu districtele lui rezidentiale pentru albi,
si cu districtele lui rezidentiale pentru negri.
Ferchaux a ales sa ne oprim în apropiere de New Orleans.
Ascunsi într-un parc care arata ciudat, ca o jungla.
Draga Morel...
La început el era în mare forma.
... acum e vremea sa luptam.
Dar deodata, el a început sa se simta rau.
Vremea tropicala l-a schimbat extrem de mult.
Apoi, i-a venit rau.
Dar poate ca se prefacea.
Da-mi o sticla de lapte si o carte.
Nu vrei sa manânci nimic ?
Nu, e imposibil.
O sa te simti ca un bebelus !
Daca nu e deja cazul...
Da-mi o sticla de lapte !
Cum vrei.
Eu o sa manânc la Jeff's.
Sa vii înapoi imediat dupa ce manânci !
De ce ?
Pentru ca am nevoie de tine, trebuie sa scriu niste scrisori.
Asta poate sa astepte. Ăsta e singurul lucru pe care îl putem face aici.
Ti-am pregatit o lista cu tot ce trebuie sa cumperi de la piata dupa amiaza.
- Da, sefu'. - De data asta sa nu pierzi toata dupa amiaza pentru asta, auzi ?
La naiba, ti-am spus sa nu-mi mai lasi lucruri în cale !
Hei ! Batrânul crocodil te-a lasat sa pleci dupa cum vad.
Ce vrei ? Ai de gând sa manânci ?
Astazi am o fasole grozava cu carne în sos tomat cu ardei iute.
Nu-mi place asta. As prefera sa-mi aduci niste spaghetti.
Salut francezule !
Noi doi o sa ne distram bine împreuna.
Pernutele tale nu sunt destul de moi pentru mine.
Ai fi surprins !
Ne vedem mai târziu.
Cine e tipul asta ?
Uneori, ma întreb si eu daca nu e pe urmele mele.
Suska ? El ar putea face asta asa cum ar putea face si alte lucruri.
Orice.
Dar mai mult decât orice, el stie sa-si tina gura.
Ăsta e cel mai greu de gasit lucru din lume, un tip capabil sa-si tina gura.
Tacerea nu a tradat niciodata pe nimeni.
Suska nu mi s-a adresat niciodata sa-mi ceara ceva de baut, nu se compromite.
Pofta buna.
Ce face batrânul ?
Ca de obicei.
Spune-mi, de ce un tip ca tine este cu el ?
Eu eram secretarul lui particular în Franta. Omul în care avea încredere.
De-a lungul ultimelor luni, eu eram practic singurul care
conducea compania.
Ai auzit de scandal ?
Vag. Din ziare.
Catastrofa s-a întâmplat iar el mi-a cerut sa-l urmez.
El mi-a spus ca daca eu nu as fi venit cu el,
el si-ar fi asumat riscul sa nu plece deloc.
El era singur, obosit. Trist.
Aproape ca m-a implorat.
Nu zau ?
Ăsta e adevarul. Colapsul trebuie ca i-a scos peri albi.
El înca mai are bani ?
Da.
Câti ?
De ce ti-ar pasa tie ?
Nu-mi pasa.
Nu te opri, mai spune-mi despre el.
El a devenit un maniac.
Îi este foarte frica sa ramâna singur.
Orisicum, nu suporta fete noi.
Cu greu o tolereaza pe negresa care face menajul.
Trebuie sa stau cu el de dimineata pâna seara,
si de seara pâna dimineata.
Când se pare ca vreau sa ies afara, el simuleaza un atac de cord.
Sau altceva.
Din moment ce este chiar foarte abil, vorbeste cu mine ca si când as fi fiul lui.
De fapt el e la fel de bolnav ca si mine.
Si... Seara, unde îi ascunde ?
Ce ?
Banii lui.
E adevarat ce se spune despre tine ?
Ce se spune despre mine ?
Ca ai stat la închisoare ani în sir deoarece
ai omorât un om.
Când erai în armata americana în Franta.
Si ce-i cu asta ?
Acum am acest bar, numar banii în fiecare seara,
si îmi duc banii la banca. Te deranjeaza ceva ?
Nimic.
Absolut nimic.
Nu crezi ca am fi putut sa ne stabilim într-o tara mai putin mizerabila ?
Nu înca, mai târziu, o sa vedem.
Atât timp cât nu am parasit aceasta tara si am luat banii din New York,
o sa trebuiasca sa traim cât mai economic posibil.
N-o sa dureze foarte mult timp, ai încredere.
Ar trebui sa continui sa ma lupt ca si când nu as fi bolnav.
Ce boala ai ?
Dat fiind faptul ca nu mai manânc nimic si beau numai lapte,
trebuie sa fie...
... un cancer de stomac ?
Ieri a fost inima.
Trebuie sa te hotarasti.
Spune-mi ce urmeaza.
Unde ramasesem ?
Era vorba de o scrisoare catre Morel.
Întotdeauna aceeasi.
Ce ?
Îti spun ca e vorba de o scrisoare catre Morel,
cea în care îi spun sa dea un plic mare persoanei
a carei nume este scris pe el.
Plicul care contine faimosul dosar Mercator,
despre care se presupunea ca va darâma guvernul.
Nu vorbi cu mine asa, te rog.
Mergi prea departe, chiar daca sunt foarte atasat de tine.
Ceea ce înseamna ca ma tii legat cu un lant în apartamentul asta.
De ce vorbesti asa ?
Pentru ca asta e adevarul. Iar tu stii bine asta.
Dragul meu Morel,
A venit momentul pentru a lupta.
Pacat de acesti domni care au crezut ca îmi va fi teama.
Imediat ce vei primi aceasta scrisoare,
lasa dosarul Mercator pe biroul directorului ziarului
care ar trebui sa fie cel mai capabil sa-l foloseasca asa cum ne asteptam...
Sunt palid.
Esti ca de obicei.
Tine-ma de mâna.
Pulsul tau e exact la fel ca al meu.
Un pic mai slab, e normal.
Sunt sigur ca o sa fac o criza la noapte.
Sunt secretarul tau, nu doctorul tau !
Plec !
Michel !... Michel !
Rahat !
Ce s-a întâmplat, iubitule ? Ai baut un pahar în plus ?
Ce problema mai ai acum ?
Nu pot sa joc fara sa fiu deranjat ?
N-am vrut sa te deranjez, dar mi-e teama
ca o sa am un atac de cord în noaptea asta.
Întoarce-te acasa.
O sa vin sa te vad mai târziu.
Ai de gând sa faci pe infirmiera acum ?
Sigur.
În noaptea aceea m-am hotarât sa ma duc la New Orleans,
sa vad cum arata si cum era tramvaiul numit dorinta.
Aveam nevoie sa scap de influenta batrânului.
Tipul ala e pentru mine, fetelor.
Buna ! Nu-mi spune, lasa-ma sa ghicesc.
Tu trebuie sa fii unul din baietii lui Rockfeller. Am dreptate ?
Sigur ca sunt. Iar tu trebuie ca esti Elizabeth Taylor.
Ce amuzant !
Ce zici de niste sampanie ?
Dulceata, este posibil sa beau ceva cu tânara ta colega ?
Este imposibil sa-ti refuze cineva ceva.
O sa ma duc sa vad ce pot face.
Multumesc, dulceata.
Cu placere, iubitule.
Iubito, ma duc direct acasa.
Intra pe la mine sa-mi povestesti daca nu întârzii prea mult.
E adevarat ca esti francez ?
Da.
Incredibil ! În timp ce dansam, ma gândeam:
"Ce american ciudat !", e un barbat care
sa uita la femei exact asa cum o fac francezii.
Pentru ca mi-am dat seama ca esti frantuzoaica.
Ti-am vazut afisele afara.
Bineînteles, e indispensabil.
Stii, frantuzoaicele sunt întotdeauna primele pe piata internationala.
Lou e numele tau adevarat ?
E numele meu de scena.
Si numele tau real ?
- Louise. Scuza-ma, ce vrei sa bei ? - Avem o sampanie grozava.
- Sampanie frantuzeasca ? - Nu, domnule, din California.
Atunci, doua whisky-uri.
Mi-e teama ca te fac sa îti pierzi vremea cu mine.
Nu-mi mai pierd timpul acum.
Si înainte ?
Înainte, o faceam.
Poti sa-mi spui despre acest "înainte" ?
Da, de ce nu ?
Cu doi ani în urma jucam în filme la Roma.
Orasul filmului !
Iar apoi, a urmat o coproductie cu Mexicul.
Iar apoi ?
Ar dura prea mult ca sa-ti spun.
Orisicum, am sfârsit prin a ajunge aici.
Statia terminus.
Dar asta nu era cel mai rau lucru care mi se putea întâmpla.
Nu vrei sa mai pleci în continuare ?
Nu, nu mai vreau.
Cândva, mai târziu...
Poate.
Erau o multime de alte feluri de whisky...
Eram singur, mergând printr-o tara obscura.
Hai, cowboy-ule, suie-te pe calul tau.
- Multumesc ca l-ai adus iubito. - El e calaretul.
Dar ma îndoiesc ca o sa fie de vreun folos în noaptea asta.
Oh, vroiam doar sa-l las sa doarma.
Sigur, iubito... bineînteles. Daca asa spui tu.
Lina !
Nu ti-am vândut medalionul pentru ca nu l-au vrut.
Ma asculti, Lina ?
Da, te ascult, Michel.
A doua zi dimineata, imediat ce am intrat în barul lui Jeff,
Suska a iesit afara asa cum o facea când eu eram aici.
Banuiesc ca nu te-ai dus sa-l vezi pe batrân ?
Nu, si nu cred ca o sa ma duc.
Si oamenii cred ca femeile sunt destrabalate... Povesteste-mi !
Ai ceva pentru durerea mea de cap ?
Ce ai facut ?
Poate ca tu nu esti vorbaret, dar nici eu nu sunt.
Cum doresti.
Dar tine cont ca batrânul a chemat o infirmiera azi noapte.
Poate ca e cu adevarat bolnav.
De unde stii ca a chemat o infirmiera ?
Suska mi-a spus.
Ah, tipul asta...
Daca as putea fi sigur ca el e cu adevarat bolnav...
El doar joaca o comedie, iarasi.
El crede ca o sa alerg la el din moment ce vad o infirmiera cu el.
Da-mi un scotch dublu, pentru durerea mea de cap.
Pot sa va ajut cu ceva ?
El e foarte bolnav ?
Oh nu, se simte mult mai bine azi.
Sunt aici mai mult pe post de secretara decât de infirmiera.
Vreti sa intrati ?
Ia loc Michel.
N-ai crezut ca eram bolnav, nu-i asa ?
Sunt exact ca tine, suspicios în mod normal.
Spune-mi ce ai facut...
Nu e interesant.
Îti amintesti de o conversatie
pe care am avut-o când am plecat de la New York ?
Îmi amintesc.
Ti-am spus...
De fapt, ceea ce ti-am zis nu este important.
Ceea ce nu ti-am spus este important.
În acel moment, erai îngrijorat în legatura cu parerea mea despre tine.
Mai exact: opinia mea despre capacitatile tale, deoarece
deoarece acesta este singurul lucru de care ai fost interesat întotdeauna.
Vroiai sa-ti simt puterea.
Sa o cântaresc.
Nu-mi amintesc care a fost raspunsul meu.
Dar stiu ca nu am fost absolut sincer.
Ghearele tale cresteau.
Tu vroiai sa stii daca poti fi un om important,
cineva puternic.
În acea zi am vrut ca tu sa întelegi ca eu întotdeauna am stiut ce fac.
Din acest motiv nu exista nici o dezamagire.
Orisicum, m-am bucurat foarte mult ca te-ai întors.
Din cauza ca...
Din cauza ca sunt un om batrân care are niste obiceiuri si
ar fi dificil pentru mine sa traiesc fara acestea.
Ai gasit afara ceea ce cautai ?
Poate.
Acum noi ne-am obisnuit unul cu altul.
În relatia dintre noi, în conflictele dintre noi, suntem exact ca
doi vechi îndragostiti care nu se mai iubesc unul pe altul.
Dar care nu pot trai unul fara altul.
Spun asta numai în nume propriu.
În timpul noptii trecute, ti-ai testat libertatea, Michel.
Fara sa am de ales, eu mi-am testat singuratatea.
N-o sa dureze mult.
Ti-am spus.
Când o sa mor...
Michel, o sa încerc sa fiu mai putin exigent.
Sa fiu mai putin sever.
O sa iesi în oras când vei dori.
Iar daca în vreo noapte nu vei dori sa te întorci...
Acum haide, te rog, am încercat sa lucrez...
Daca nu mai aveti nevoie de mine, domnule, o sa revin mai târziu.
Michel ? Esti de acord sa încerci ?
Te rog, du-te si spune-i ca manânci aici.
Iar când infirmiera se va întoarce,
poti te rog sa-i dai salariul ?
O sa-i dai cu zece dolari în plus, ea a facut tot ce a putut.
- Dl Ferchaux si cu mine o sa luam prânzul împreuna. - Da, domnule.
Stii, Michel, de fapt daca preferi sa iesi în oras...
Ce cauti ?
Un motiv de cearta între îndragostiti ?
Te porti ca un batrân patetic,
si deodata esti din nou tu însuti.
N-am uitat ce fel de personaj ai fost.
Care a ucis trei negri ?
Care a fost mândru sa-si umileasca angajatii toata viata lui ?
Tu crezi ca eu am uitat ?
Si cum ramâne cu toti acesti mici traficanti pe care i-ai ruinat, în mod constient ?
Si cele doua sclave din casa ta din Paris ?
Nasul !
Nu-ti place sa îti spun despre aceste lucruri...
Poate ca ai dreptate... Hai sa nu mai discutam despre asta.
Am gresit.
Ne putem întelege unul pe altul.
Nu, asta e evident.
Vrei sa manânci ?
Da, da-mi un hamburger si doua oua.
Deci ?
Deci, ce ?
El a promis sa ma lase în pace si sa nu mai stea cu ochii pe mine.
Pentru pretul asta, ramân.
Pentru ce pret ?
Ce ?
Nimic.
E doar o idee.
Continua, spune-mi ideea ta. Nu fii un las.
Noaptea, când batrânul doarme,
n-ai vrut niciodata sa-l omori
si sa pleci cu banii lui ?
Nu, nu Jeff era cel care mi-a dat ideea asta.
S-a strecurat, încet, în mintea mea,
înca de când am plecat de la New York.
În acea noapte, l-as fi parasit pe Dieudonné Ferchaux.
Dar nu vroiam sa plec singur.
Oh nu, nu-ti fie teama...
Sa-mi fie teama de ce, Dumnezeule ?
Teama de cine ?
Daca unuia dintre noi trebuie sa-i fie teama, nu eu sunt acela.
Jur ca nu eu sunt acela.
Oh nu, nu tu !
De ce nu eu, pâna la urma ?
Nu ar fi un sfârsit logic al povestii ?
Brutus, omorându-l pe Caesar...
Tu nu esti Brutus, dle Maudet.
Iar tu, batrân prost ce esti,
înca mai crezi ca esti Cezar ?
Cred ca am nevoie de un doctor !
Michel, Michel, un doctor !
Tragedie ! Comedie ! Nu te obosi sa joci teatru, nu mai merge.
Ciao ! Adio !
Tocmai a sters-o cu valijoara lui. Ni l-a lasat noua pe batrân.
- Esti sigur ? - Bineînteles ca sunt sigur !
Hei, voi doi lasati bâtâiala si treceti înapoi la treaba !
Cine e aceasta Lina de care vorbeai noaptea trecuta ?
În timp ce erai beat ?
Am vorbit despre Lina ?
Da.
Cine este ea ?
O fata pe care am parasit-o în Franta.
Exact ca pe batrânul pe care tocmai l-am abandonat.
Parca într-un fel, încep sa ma obisnuiesc sa fac asta.
Ai tu grija de bar câteva minute. Ma întorc imediat.
Cutitul !
Stiam eu ca o sa te întorci.
În buzunarul meu...
Cheia...
Caracas...
Poti sa te duci dracului cu cheia ta...